Няма дим без огън – това важи и за страни със собствена валута. Но в рамките на паричния съюз необходимите след спукването на даден балон корекция се осъществяват трудно с цената на намаляване на заплатите. А едновременното политизиране на икономиката претоварва европейската политика.
Ясно е едно – на пръв поглед европейският метод на разрешаване на конфликти сработи: имаше компромис и никой не загуби лицето си. Но колко струва един компромис, който не решава проблеми, а създава нови проблеми, защото нито една от страните не желае да излезе извън рамките на своите червени линии? Еврото е валута, а не свещена крайна цел. Тя може и да бе въведена по политически причини, но накрая ще се оценява по икономически критерии. Ако то прави хората в Европа не по-богати, а по-бедни, ще загуби своята легитимност.
След колапса на инвестиционната банка Lehman Brothers през 2008 г. имаше момент, в който всички участници бяха наясно, че положението няма да може да се постави под контрол чрез импровизирани уикенди за обсъждане на спасителни програми, а е нужен цялостен отговор на кризата. Европа сега е достигна до този момент. Без фундаментални институционални реформи конфликтите в паричния съюз ще унищожат и последния остатък от европейската солидарност.
Политическите усилия сега са насочени към това да се навакса всичко онова, което бе пренебрегнато при въвеждането на еврото. Паричният съюз трябва да бъде допълнен малко по малко към политически съюз. Именно това има предвид Волфганг Шойбле, когато говори открито за отстраняване на "конструкционните грешки" в Договора от Маастрихт, а сега дори кара своите специалисти дори да мислят как с час от от националните данъчни приходи може да се финансира общ европейски бюджет.
Това няма да проработи. В големите страни членки няма никаква готовност за квантов скок към политическата интеграция, не и след кризата в Гърция. Опитът на Шойбле би бил стъпка към една европейска държава. Но държавите не могат да бъдат проектирани на чертожна дъска. Дори на САЩ бяха необходими 200 години и гражданска война, за да се изяснят финансовите взаимоотношения на централното правителство към отделните щати. Първата реакция на въвеждането на един европейски данък би могла да бъде създаването на Европейската чаена партия. А кой би могъл да се изправи срещу такова движение предвид досега нерешената липса на легитимност на европейско равнище?
Ако решението за еврото трябваше да бъде взето днес, вероятно нямаше да бъде решено по същия начин. Но сега държавите от еврозоната са финансово толкова тясно преплетени, че структурата на практика не може да бъде разтурена, без да се причинят огромни икономически и политически вреди. В тази връзка германският канцлер Ангела Меркел може би е права, когато казва, че Европа ще се провали, ако еврото се провали.
Бъдещето на континента вероятно ще зависи от това дали валутният съюз ще може да бъде стабилизиран без създаването на дълбоки държавнически структури. Тежкото положение на гърците показва къде може да се крие решението на дилемата. Фактът, че страната е толкова дълбоко в кризата, се дължи най-вече на това, че заплахата от държавен фалит опустоши цялата страна, защото банките трябваше да бъдат затворени, а по този начин финансовата инфраструктура на икономиката бе парализирана.
Това не е случайно, а по-скоро системно произшествие. Европейската централна банка (ЕЦБ) не трябва да представя помощ на фалирали банки. А тъй като обикновено държавите се финансират от своите банки, ако банките фалират, и държавата ще е в несъстоятелност. Така в рамките на паричния съюз всеки щат на държава ще е равен на финансов Армагедон. Затова сега отново към Гърция ще потекат пари - цел да се предотврати такъв фалит, въпреки че с това върху старите дългове ще се натрупат нови. И понеже държавният фалит по действащите правила почти автоматично означава и излизане от еврозоната.
А това не трябва да е така. Един валутен съюз с опция за фалит трябва да съществува. Най-важната предпоставка би трябвало да е радикално приобщаване на банковия сектор. Всички европейски банки ще бъдат пряко отговорни пред европейския банков надзор и в случай на фалит ще бъдат оздравявани от общ европейски фонд. По същия начин се случват нещата в Съединените щати, където се намесва Федералната корпорация за застраховане на депозитите в САЩ (FDIC - Federal Deposit Insurance Corporation), ако дадена банка изпадне в затруднения. И понеже има такава агенция, банките във Флорида не трябва да затворят, ако Флорида свърши парите. И затова фалитът на даден щат в САЩ не представлява национална катастрофа.
Няма спор – и това струва пари. Фондът трябва да е достатъчно голям, за да може да подкрепя и мегабанките. И за вечните загуби в крайна сметка цената ще плати данъкоплатецът в цяла Европа. Възможността за систематичен държавен фалит би облекчила общността. Тя би могла да си позволи да пренесе не държавите членки последствията от собствените им решения. Който има слаба икономика, ще трябва да намали социалните услуги, но това вече ще бъде национален въпрос, а не европейски. Следователно за един такъв съюз в бъдеще ще са необходими по-малки по обем спасителни пакети и по-малко правила.
За привържениците на обединена Европа паричният съюз винаги бе изкушение на разума. Те прилагането на резолюцията на техните вътрешни противоречия, които политически съюз, без които континента заплашва световно историческо незначителност. В същото време, очевидно е, че разрешаването на тези противоречия носи цялата европейския проект в риск. Може би е време за по-малко амбициозен алтернатива.
преди 8 години отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 8 години отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години Кризата е системна защото за да функционира сегашната световна финан.система с лихвите и т.н. доходност трябва постоянен растеж но това е невъзможно и г-н Хитов (доктор по икономика и преподавател в УНСС ) го обяснява прекрасно 2009год. - http://***.investor.bg/blogosfera/363/a/svetyt--v-recesiia-ili-v-sistemna-kriza-92906/подробно с графики и накрая - http://krizata.blog.bg/history/2011/01/16/prichini-za-globalnata-ikonomicheska-kriza-obnoven-tekst.668684И съм обяснил какво трябва да се направи за да не стане хаос и войни(коментар 1 и 3) - http://darikfinance.bg/***/116481#commentsЗапочва се със забрана на офшорките ,данък върху лихвите по държ.дългове и ''данък Тобин'' с цел 6% бюдж.излишъци които се инвестират в точно определени неща за да се избегне петролната катастрофа и глобалното затопляне отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години "Час от националните приходи", "квантов скок" ... Неграмотност всяка тука забележете! Знаете ли какво е квантов скок? Квантов скок е да се хвърлиш и да паднеш на петия етаж, като скочиш от втория - така протичат тези процеси във физиката на елементарните частици. Смешен е някак си този миш-маш между физиката на елементарните частици и товароподемността на инвалидната количка на Шойбле. отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години Грешна е системата - не валутата! отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години Правителството собственик ли е на държавната собственост или само е оторизирано да я управлява през мандата си? Носи ли отговорност и ако да, в какво се състои тази отговорност? Какво общо имат банките в държавата с правителствените дългове? Защо дълговете на правителствата се наследяват? Когато се изяснят тия моменти - проблемите с дълговете, ще се решат. Кредитора като знае, че давайки кредит на едно правителство може да си ги търси само от неговите приходи и не може да търси вземания от следващото правителство - ще си прави сметката дали да даде кредит! отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години Глупости! Еврото изобщо не е грешка, обща валута улеснение за всички. Удобство без пресмятания на курсове. А финансовата дисциплина винаги е била трудна за популиски управници. Еврото стана жертва на алчните банкери.То пострада, заради спасяването на банките с пари от държавите от ЕС, които после се обърнаха в дефицити на самите портфейли на държавите.Сега тия дефицити трябва да се покрият от джобовете на хората. Точно обратно връщането към националните валути ще бъде тежък удар за Европа и икономиката и! отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години Когато се дава кредит на някого би трябвало да се изисква гаранция от негова страна . Правилото в последните десетилетия все по често се нарушава било то за държави фирми или хора .Когато правилата са нарушени страните трябва да отговарят . Конкретно помощите към Гърция целят да бъдат скрити неблагополучията от кредитната политика и да платят европейските данъкоплатци . Би трябвало да не се дават повече заеми на Гърция и тя да фалира . Достигайки до естественото си ниво на БВП тя би почнала отново да се развива . отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години И кой ще бъде икономически център на Света - може би прегрялата икономика на Китай ? Всички говорят глупости от пристрастие и поради факта че са инвестирали "здраво" в Азия, дори не желаят да си помислят колко много ще губят когато икономиката там почне да показва реалните си размери. отговор Сигнализирай за неуместен коментар
преди 9 години И кой ще бъде икономически център на Света - може би прегрялата икономика на Китай ? Всички говорят глупости от пристрастие и поради факта че са инвестирали "здраво" в Азия, дори не желаят да си помислят колко много ще губят когато икономиката там почне да показва реалните си размери. отговор Сигнализирай за неуместен коментар